Kur tu ej, Violeta?
Salasīt puķītes.
Neej pārāk tālu.
FLORIDA 1980. GADS
Mana īru mežrozīte
Jaukākais savvaļas zieds
Lai kur vien es ietu
Nav daiļākas nevienas
Kā mana īru mežrozīte
Nu, sveikiņa.
Vai vēlies vienu?
Tu brīnies, kāpēc man galvā tik savāda cepure?
Es vienmēr to nēsāju.
Tik bieži, ka tā kļuvusi par manu iesauku.
Mani draugi,
paši labākie, mani sauc par Rozu Cepuri.
Izskatās pēc burvju mākslinieka cepures.
Tā arī ir.
Tā ir burvju cepure.
Vai gribi redzēt?
Piedurknēs nekā nav.
Cepurē nekā nav.
Nebaidies, viņš ir mans draugs.
Tu novērsies no trika.
Ieliec roku cepurē.
Oho!
Tik skaists.
Tāpēc, ka īpašs.
Un, runājot par īpašo,
arī tu esi īpaši burvīga, vai ne?
Kādā krāsā ir zieds, kas man rokā?
Lillā.
Violetā,
kā tavs vārds.
Ziedus neēd.
Ēd gan.
Šie ir īpaši.
Mīļā, tie īpašie garšo vislabāk.
Man jāiet atpakaļ pie mammas.
Nē, paliec vēl brītiņu! Noskaties vēl kādu triku.
Tu esi viens īpašs brīnumiņš, vai ne?
DOKTORS MIEGS
DENIJS
Lūdzu!
Ei! Viss kārtībā, Dok.
Viss kārtībā.
Nu re.
Esi sauss.
Kas notika?
Tev ar mani jārunā, Denij.
Neesi runājis, kopš aizbraucām no...
Lūdzu, Dok.
Lūdzu.
Tātad...
tu nerunā, Dok?
Daudz nerunāji arī tad, kad tikāmies pirmoreiz.
Vai atceries mūsu pirmo īsto sarunu?
Kad es ierunājos tev prātā?
Tu sajuties labi, vai ne?
Uzzinot, ka neesi viens.
Savulaik kāds tā izpalīdzēja man.
Un kādudien, Denij Torans, tu to iemācīsi kādam citam.
Es to nedarīšu.
Ak nedarīsi?
Es nemirdzēšu.
Vairs ne. Tas ir bīstami.
Jā, dažreiz tā ir.
Viņa mani atrada.
Viņa atgriezīsies atkal un atkal, līdz mani dabūs.
Tev taisnība.
Viesnīca Overlook ir neapdzīvojama. Aiznaglota.
Vecie, izsalkušie spoki grib tevi nogrābt.
Ar viņu tas nebeigsies.
Parasti attēli grāmatā.
Tu teici, tie ir parasti attēli, un nevar man neko nodarīt.
Dažām būtnēm,
ļaunām būtnēm, mirdzums ir kā ēdiens.
Viesnīca Overlook
man vienmēr bija tikai attēls.
Bet es nemirdzēju kā tu.
Neviens nemirdz kā tu.
Tu tajā nolāpītajā viesnīcā biji kā miljons vatu baterija,
kas darbojas ar pilnu jaudu.
Un tā to iztukšoja.
Pasaule ir izsalkusi.
Ļaunās būtnes ir visbadīgākās, tās aprij visu, kas mirdz.
Tās piesūcas kā odi vai dēles.
Tur neko nevar padarīt.
Taču tu vari
pavērst pret viņiem to, pēc kā tie kāro.
Mans vectēvs
bija zemisks riebeklis.
Melnu dvēseli.
Tikpat melnu kā tavs tētis.
Sita mani līdz bezsamaņai, vecmammu arī.
Kad viņš nomira, es no prieka dejoju.
Bet viņš arvien atgriezās.
Stāvēja manā istabā.
Pelēkā, smirdīgā uzvalkā, apaudzis puvekļiem tajā kastē.
Tad vecmamma
man iemācīja kādu triku.
Pasniedza dāvanu.
Es gribu, lai tu iepazīsti šo kastīti
no iekšpuses un ārpuses.
Ne tikai aplūko, bet aptausti to.
Iebāz degunu, varbūt tai ir kāda smarža.
Kāpēc?
Tāpēc, ka tu tādu kastīti uztaisīsi sev prātā.
Vēl īpašāku.
Lai nākamreiz, kad tā maita ieradīsies,
tu būtu gatavs.
Vedīsim tevi pie mammas.
Denij!
Te tu esi.
Kur tu biji aizgājis?
Tu mani nobiedēji līdz nāvei.
Nekad tā nedari! Dzirdi?
Nekad tā nedari!
PAZUDUSI MEITENE VIOLETA HANSENA
Kā sviežas, dok?
Kas par jokiem?
Ko tu gatavosi?
Ko gatavošu, draudziņ? Tevi.
Mani?
Nu ja.
Au! Tu mani nobeigsi!
Au!
Agonija! Agonija!
Ļauj, paskatīšos.
Skaidrs, ka tas nav parasts trusis.
Tāpēc man jāizgudro spoža stratēģija...
Viss labi, Dok?
Ja es viņu ievilinātu...
-Jā, mamm. Viss labi. -...akmeņu smalcinātājā?
Nē, pārāk sarežģīti.
Jā, pārāk sarežģīti. Ja nu es...
Pārāk detalizēti.
Jā, pārāk detalizēti.
-Kā tevi sauca, smukulīt? -Dens.
Dens.
ŅŪDŽERSIJA 2011. GADS
Tu dabūsi mācību!
Vācies nost no viņa.
Celies! Ej prom!
Velns! Man liekas, tu viņu nositi.
Ja nu tu viņu nositi?
Es ceru, ka nositi.
Vai dzirdi?
Noskūpstīšu, lai nesāp.
Nē, nē, nē.
Kas par... Nē.
Mammīt?
-Mammīt? -Mazulīt.
Kuš, kuš.
Tu vari nolikt atpakaļ viņas naudu, Dok.
Tik daudz tu vari.
Viņa paņēma manējo.
Droši vien nopirka par to kokaīnu.
Dok.
Tas pats senais stāsts
LONGAILENDA, ŅUJORKA
Cīņa par mīlu un slavu
Visu vai neko
Pasaule skauj mīlniekus
Laiks rit
Mums jāiztukšo šī un vēl trīs pudeles.
Endija?
Ar šampanieti laistīs dārzu...
Pareizi.
...lai nepaliek vāciešiem.
Tāda okupācija ir tīri patīkama.
Tu esi smukāka nekā bildē.
-Vai ne, Ričard? -Tā sakāt jūs.
Tu esi vecāks nekā bildē.
Paliksim šeit vai iesim citur?
Tu negribi skatīties filmu?
Nesaprotu, kas te tik īpašs.
Interneta romāns.
Mazliet riebīgi. Neinteresanti.
Pavēro. Apsolu, būs interesanti.
Kaut nu būtu, jo viņa nemaz tā netvaiko.
Viņa ķeras pie lietas.
Vai neesi noguris?
Guli.
Labi.
Pagaidi. Tagad būs pats labākais.
Jau trīsreiz esmu to redzējis, un man neapnīk.
Aizmiedz ciešāk,
cik cieši vari.
Sāpes, ko jūti, ir tikai sapnis.
Maka nozaudēšanu var paskaidrot,
kad sieva prašņā.
Bet šo tu nevarēsi paskaidrot.
To tu redzēsi
katru dienu, ieskatoties spogulī.
Un katrreiz, kad to redzēsi,
tu skaļi teiksi:
"Man patīk mazas meitenes."
Nākamreiz, kad internetā meklēsi mazu meiteni,
es gribu, lai tu atceries to reizi,
kad tevi sakoda klaburčūska.
Tas ir kas interesants.
KINOTEĀTRIS REPERTUĀRĀ "KASABLANKA"
Atvainojiet, jaunkundz.
Jaunkundz! Jūs kinoteātrī kaut ko aizmirsāt.
Iesaku likt mani mierā.
Nu, sveikiņa.
Iesaku laist mani vaļā.
O, nē, mīļā.
Es nelaidīšu.
DAUDZ LAIMES DZIMŠANAS DIENĀ ĀBRA
ENISTONA, ŅŪHEMPŠĪRA
Mammīt, es tev uzzīmēju slepenu kartīti.
SVEIKI
Paldies, Aba-dū.
Vai kāds zina burvju vārdu?
Tu.
Abrakadabra.
Abrakadabra. Lielisks vārds.
-Viens, divi, trīs. -Divi, trīs.
Abrakadabra.
Es arī protu trikus.
Reizēm, kad es...
Piedodiet.
Vai kāds ir redzējis manas karotes?
Es arī tā protu.
Tas labi, mīļā.
-Tās ir tev pielipušas! -Man pielipušas?
Kas tad tas?
Deiv...
Abrakadabra.
Vai!
Sveika, guļaviņ.
Piedod,
nācās tevi pamatīgi sazāļot.
Tu esi izturīga.
Ar stipru gribu.
Zini, es papētīju.
Trīs mēnešos seši vīrieši
ar klaburčūskas kodiena tetovējumu uz vaiga.
Tu esi čakli pastrādājusi.
Čūskzobe Endija. Lūk, kas tu esi.
Un kas esmu es?
Traka vecene, kas mani nolaupījusi.
Turpmāk tikai patiesību.
Tu teiksi tikai patiesību.
Tu esi skaistākā sieviete, ko esmu redzējusi.
Paskat! Izdodas lieliski, ne?
Lūk, ko es tev teikšu, Čūskzobe Endij.
Tu esi grūdēja. Tu vari grūst cilvēkus.
Mums kādu laiku nav bijis neviena grūdēja,
tāpēc izteikšu tev piedāvājumu, ko neesmu izteikusi 40 gadus.
Cik tev gadu, dārgā?
Piecpadsmit.
Piecpadsmit?
Ak kungs, kāds vecums.
Sievietes dzīves pavasaris, ne?
Neesi vairs meitene,
taču āriene ir ideāla.
Gravitācija tevi vēl nav skārusi.
Ne jau 15 gados.
Toties vīrieši...
Nē, nē, nekaunies.
Par to tu atmaksāji, vai ne?
Lūk, ko es tev piedāvāju - mūžīgu pavasari.
Pēc desmit gadiem tev joprojām būs 15.
Pēc simt - varbūt 17.
Labi ēst,
palikt jaunai, dzīvot ilgi.
FREIZERA, ŅŪHEMPŠĪRA
Jums patīk?
Atvainojos. Es tikai...
Nekas. Ļaudīm patīk to apskatīt.
Bijām to izstādījuši bibliotēkā.
Kopienas projekts. Tagad dzīvo pats savu dzīvi.
Sākām ar to pulksteņa torni.
-Ak tā? -Arvien plešas plašumā.
Bērni to dēvē par Sīkpilsētu.
To taisījuši bērni?
Ar pieaugušo palīdzību, jā.
Ja turpinās, uzcels visu pilsētas laukumu.
Tu atbrauci ar autobusu vai stopoji?
Jā, ar autobusu.
Retais brauc ar autobusu tik tālu uz ziemeļiem.
Ja nu vienīgi darba meklējumos.
Jā.
Gribi nomainīt vidi
vai no kaut kā bēdz?
Vari neatbildēt. Ceru, ka...
Pamanīju jaunu seju.
Jā.
Laikam jau bēgu pats no sevis.
Ak tā?
Bēgt pašam no sevis. Diez kas nav.
Visur paņem sevi līdzi, lai kur dotos.
Vai nav traki?
Īre - 85 nedēļā.
Jāmaksā uz priekšu.
Billijs samaksāja par pirmajām divām, tālāk tu pats.
Nekādus mājdzīvniekus, ballītes vai trokšņošanu.
Esmu kluss īrnieks.
Iepriekšējais arī tā teica. Matemātikas students.
Atļāvu izmantot sienu par tāfeli,
lai raksta savus smadzeņu mežģus.
Kluss viņš nebija. Nemaz.
Aizejot pat nepārkrāsoja sienu, bet labi, ka tā -
varēšu tev atvieglot dzīvi,
lai redzi to katru rītu pamostoties.
$85 NEDĒĻĀ UZVESTIES LABI!
Tu tiešām galvosi par šo puiku?
Tiešām.
Uz tavu atbildību, Billij.
Laba sirds.
Es dzīvoju pirmajā stāvā, ja ko ievajagas.
Atnāc rīt, aprunāsimies par darba iespējām.
Kāpēc tu to dari?
Tu mani nepazīsti.
Nepazīstu vis.
Taču pazīstu tev līdzīgus.
Un reizēm vienkārši sajūtu cilvēkus.
Varbūt to ir grūti saprast.
Vieglāk, nekā tu domā.
-Paldies. -Labi.
Esi gatava?
Viņa ir gatava.
Kas ir šie cilvēki?
Pēc tam uzzināsi.
Tas tur ir Opis Fliks,
un viņš mūs vadīs. Atgulies.
Tā.
Nebaidies. Saprati?
Mēs esam Īstenais Mezgls,
un mēs pastāvam.
Mēs esam izredzētie.
Mēs esam laimīgie.
Kas sasiets, to nevar atraisīt.
Lūk, sieviete.
Vai viņa mums pievienosies?
Vai saistīs savu dzīvi ar mūsējo?
Jā.
Saki "jā".
Jā.
Šī te ir īpaša.
Viņu sauc Violeta.
Nekas daudz no viņas nav palicis.
Un viņa garšo
pēc ziediem.
Dziļi ieelpo.
Tā. Ļaujies.
Ļaujies.
Nē!
Mūs vēl nav atraduši.
Kaimiņi pieraduši, ka viņš raud,
jo bieži atstāju vienu.
Tāpēc neviens nelikās zinis.
Un mūs vēl nav atraduši.
Mammīt?
Sveiks.
Tu teici, ka pazīsti man līdzīgus.
Ko tu ar to domāji?
Tu esi slims.
Noguris. Tikdaudz es redzu.
Man vajag palīdzību.
Nāc tik iekšā.
Aprunāsimies.
Dievs, dod man skaidru prātu - pieņemt to, ko nespēju mainīt,
drosmi - mainīt to, ko spēju,
un gudrību atšķirt vienu no otra.
Bobijai šodien ir dzimšanas diena.
Trīs gadi. Trīs gadi skaidrā.
Jā.
Paldies, Džon.
Tagad - svarīgākā persona šajā telpā.
Vai ir kāds jaunpienācējs?
Vai kāds noturējies 24 stundas?
Jā.
Nesen ieradies pilsētā?
Jā, es...
Nekā personīga. Sagaidīju pasaulē pusi klātesošo.
-Jauna seja krīt acīs. -Tas ir Dens Toranss.
-Tikko no autobusa. -Sveiks.
Tikko no zemes, spriežot pēc izskata.
Mēs cits citu netiesājam, brāli.
Visi esam bijuši līdzīgā situācijā.
-Un sliktākā. -O, jā.
Ja meklē paspārni, kur patverties,
tad labāku par Billiju Frīmenu neatradīsi.
Paldies par viesmīlību. Es...
Esmu mazliet...
Laikam neesmu pieradis.
Mēs sakām:
"Par cilvēku nevar spriest, kamēr nezini visu dzīvesstāstu."
Varbūt domā, ka saproti,
-taču nesaproti. -Nesaproti.
Kā tev šodien klājas?
Vilciens vēl kustas.
Prieks dzirdēt.
Vai tev viss labi?
Jā. Jā.
Bija prieks iepazīties, Den.
-Jā. -Atnāc vēl.
-Paldies. -Ceru, drīz tiksimies.
Es nākšu vēl, jā.
Ļoti labs cilvēks. Viņam ir talants...
Jā, Billij. Pagaidi.
Klau, dok.
Jūsu pulkstenis.
Jūs pazaudējāt pulksteni, raizējoties par puiku ar...
Gučeru.
Ko?
Par puiku ar Gučeru vai Gaučeru. Ar kaulu vainu.
Gošē slimība.
Jā.
Jūs slimnīcas tualetē mazgājāt rokas
un aizmirsāt pulksteni uz ziepju dozatora.
Paskatieties uz ziepju dozatora.
-Prieks iepazīties. -Jā.
Kā tu zināji?
DR. DŽONS DALTONS
Kaut es to zinātu.
Veiksmīgs minējums.
Kā tad!
Laikam intuīcija. Iekšēja sajūta. Varbūt...
Veiksmīgs minējums.
Ko tu gribi šeit darīt?
Kā jūs to domājat?
Šeit, Freizerā. Kāpēc atbrauci?
Es nezinu. Nezinu.
Kaut ko citu nekā līdz šim.
Kaut ko labāku.
Vai tu apmeklē baznīcu?
Tam ir nozīme?
Vai tu kaut kam tici? Kaut kam
augstākam par tevi?
Ticība mūs nepadara labākus.
Darbi padara mūs labākus.
Billijs saka, tev ir sanitāra pieredze.
Jā, ir.
Vai šobrīd tev ir darbs?
Dažas maiņas Sīkpilsētā. Palīdzu ar vilcienu.
Es trīsreiz nedēļā strādāju Rivingtonu neizdziedināmo slimnīcā.
Labu sanitāru ir grūti atrast.
Vēl grūtāk noturēt.
Vai tevi satrauc mirstoši cilvēki?
Nē.
Mēs visi mirsim.
Pasaule ir liela nāvinieku nodaļa ar svaigu gaisu.
Oho!
Nu, sveikiņa.
Tu teici, ka nesāpēs.
Tagad taču nesāp?
Man likās, ka mirstu.
Es zinu.
Tā arī bija.
Jutīsies labāk, kad paēdīsi.
Vai es vēl esmu cilvēks?
Vai nav vienalga?
Ei, liec viņu mierā.
Azriēl, liec viņu mierā.
Azij?
Azij, nāc.
Nāc nu, Azij.
Dok.
Vai tas esi tu, dok?
Nē, es neesmu dakteris.
Gribat, lai pasaucu dakteri?
Kaķis ir uz manas gultas.
Es viņu aiznesīšu prom.
Nē.
Es zināju, ka tā būs.
Tas kaķis vienmēr zina,
kad ir laiks.
-Laikam ir laiks. -Nē.
Vecā Azija vienkārši blēņojas.
Nē.
Tā jau bija, kad te ierados.
Tas kaķis zina,
kad ir laiks laisties miegā.
Visi to zina.
Es miršu.
Jā.
Es kādu pasaukšu.
Nē.
Tas, ka zini,
nemazina bailes.
Jā.
Bet varbūt ir tā, kā tu teici -
kā laisties miegā.
Tur nav nekā biedējoša. Tas ir tikai miegs.
Tu esi savāds dakteris.
Es teicu, ka neesmu dakteris.
Es domāju, ka esi.
Doktors miegs.
Dok, es baidos, ka man sāpēs, ka būs tumšs
vai nebūs nekā. Un es negribu...
Nav no kā baidīties.
Tu vienkārši iemigsi.
Beidzot iegrimsi dziļā, spirdzinošā miegā.
Paldies.
Paldies, dok.
Man te nevajadzētu atrasties. Es kādu pasaukšu...
Nē, nē.
Tu esi tieši tur, kur tev jābūt.
Tieši tur.
Es redzu savu sievu.
SVEIKI
ČAU
Dens, alkoholiķis.
PĒC ASTOŅIEM GADIEM
Sveiks, Den.
Es neesmu nekāds lielais runātājs.
Nolēmu, ka saņemšu žetonu un teikšu to, kas iešausies prātā.
Un iedomājos par savu tēti.
Viņš nomira, kad man bija pieci gadi, tāpēc varēju
viņu iepazīt vienīgi tad, kad grimu tumsā.
Kad dzēru, lai notrulinātu...
vai...
kad gribējās kādam sadot pa purnu,
jo dzeršana, nesavaldība un dusmas -
tās manī bija no viņa.
Es viņu pazinu tikai tādu.
Taču tagad es viņu iepazīstu arī no citas puses,
jo reiz arī viņš stāvēja šādā telpā,
gribēdams izārstēties manis un mammas dēļ.
Un viņš turēja rokā žetonu,
uz kura bija rakstīts "pieci mēneši",
un todien viņš...
Pirms tā visa...
Todien viņš vēlējās tikai vienu -
stāvēt tur, kur tagad stāvu es.
Te nu es esmu
un pateicos jums mūsu abu vārdā.
Šis ir par Džeku Toransu.
Sveiks, Čārlij!
Dok?
Laikam lieki jautāt, kāpēc esi šeit tik vēlā stundā.
Vai tev sāp?
Vai palūgt, lai Klodete atnes tableti?
Tablete nelīdzēs.
Es nebaidos no elles, Dok.
Esmu dzīvojis godīgu dzīvi.
Diez vai tāda vieta vispār pastāv.
Laikam man ir bail,
ka nebūs nekā.
Mēs nebeidzamies, Čārlij.
To es zinu skaidri.
Par pārējo neesmu drošs,
taču zinu, ka mēs nebeidzamies.
Mellenes.
Jūtu melleņu garšu, ko audzēja mana māte.
Vai tu jūti?
Jā, jūtu.
Un es dzirdu Frenku pa tavu veco radio.
To, kas stāvēja uz darbagalda blakus instrumentiem.
Nāc, lidosim kopā
Lidosim, lidosim prom
Ja gribi iedzert ko eksotisku
Tālu Bombejā ir kāds bārs
Nāc, lidosim kopā
Lidosim, lidosim...
Prom
LABRĪT
Kāds laiciņš pagājis, vēstuļdraudziņ.
SKOLA
Ābra? Uz skolu.
Labi, es zinu.
Sveiks, Opi. Vai esi redzējis Roziju?
Sargtornī.
Vai tu jūties labi?
Ciešami.
Sveika.
Piedod, ka iztraucēju.
Kā veicas?
Pamazām tuvojos.
Šķiet, viņš ir kaut kur Aiovā.
Visi dosimies ceļā, kad būšu par to pārliecināts.
Bet pagaidām mēs...
Tev jāatver kāds trauks, Rozij.
Mēs uzņēmām tvaiku pirms pusgada, Kraukli. Pusgads nav daudz.
Tas bērns Delaverā diez ko netvaikoja, un sekas ir jau jūtamas.
Vai redzi Opja Flika matus?
Jā.
Viņš ir nevesels.
Viņš ir nevesels kopš Niksona laikiem.
Es zinu.
Bet mums ir jābarojas. Mums visiem.
Vai trauki ir gandrīz tukši?
Protams, ka nē.
Vienkārši nav jēgas tērēt, ja tu jau lenc upuri.
Rozij.
Man to vajag, lai viņu atrastu.
Agrāk pasaulē bija vairāk tvaika.
Neesi muļķis.
Tu sūdzies kā tāds lamzaks:
"Pirms 50 gadiem kaimiņi bija draudzīgāki."
Bet tā taču ir, Rozij.
Pasaulē ir mazāk tvaika, un tas ir vājāks.
Nezinu, vai pie vainas ir telefoni, diētas
vai Netflix,
bet pēdējā laikā es saožu krietni mazāk.
Un tas, ko saožu, Rozij, nav tik...
Labi, šovakar atvēršu trauku un izpalīdzēšu jums.
Paldies.
-Tu to zini, Rozij. -Ko es zinu?
Tāpēc tu katru dienu esi te augšā.
Tāpēc vienmēr esi te, lai ko teiktu pārējiem.
Pasaulē vairs nav tik daudz tvaika,
un tu meklē risinājumu.
EDĒRA, AIOVA
Pavēro to puiku.
Numur 19.
Iedzimts talants.
Ikreiz trāpa pa bumbiņu.
It kā lasītu pičera domas.
Ak tā?
Redzi? Gan redzēsi,
kādudien kāds talantu meklētājs
padzirdēs par Bredu. Gan redzēsi.
Sveiks, 19.,
es redzēju, kā tu spēlē.
Tu esi gatavs augstākajai līgai.
-Lieliska spēle. -Paldies.
Klau, tu dodies mājās?
Negribi iekāpt? Aizvedīšu.
Nē, nav tālu.
Es aiziešu.
Nekas.
Esam draugi. Tu gribi iekāpt. Aizvedīsim mājās.
Jūs mani aizvedīsiet mājās.
Tu man uzticies.
Es tev uzticos.
Nē, lūdzu! Nē!
Nē! Lūdzu, laidiet mani.
Lūdzu, es nevienam neteikšu. Lūdzu!
Numur 19.
Puika, tu biji labs.
Nē!
Nē, lūdzu, laidiet mani.
Es nevienam nestāstīšu. Lūdzu.
Viss kārtībā.
Lūdzu.
Vai jūs man darīsiet pāri?
Jā.
Nē!
Sāpes attīra tvaiku.
Bailes tāpat. Tāpēc - tu saproti.
Beidziet.
Beidziet!
Izbeidz, briesmone!
Beidziet! Beidziet!
Kas notika?
Nē! Beidziet!
Ābra! Ābra!
Ei, ei, ei!
Mīļā, mosties! Mosties!
-Ābra, mosties! -Ei, ei!
-Ābra! Ābra! -Izbeidziet!
Apžēliņ.
ABĪVAKPELS
SLEPKAVĪBA
KURŠ
Labi.
ZĒNS BEISBOLISTS
Nu tā, gatavi?
Viņi viņu nogalināja.
-Viss kārtībā. -Būs labi.
Kāds mūs vēroja.
Šonakt?
Jā.
Daudz tvaika?
Mīļais, neaptverami daudz.
Kur?
Šķiet, austrumkrastā.
Tu gribi teikt, ka kāds skatījās no 2400 km attāluma?
Varbūt pat tālāk.
Zēns vai meitene?
Šķiet, meitene.
Viņa tik ātri nozuda.
Bet zvēru, Kraukļu Tētiņ,
tik varenu spēku
nebiju sajutusi
jau ļoti sen.
Tad mums jāsāk meklēt.
-Jo drīzāk, jo labāk. -Jā.
Kamēr vecāki nav nobijušies
un aizveduši viņu pie psihiatra.
Vēl uzsēdinās uz zālēm un sabojās tvaiku.
Apslāpēs viņu kā...
Nē, antidepresanti šim bērnam
būs kā plēve prožektoram.
Es nezinu, kur viņa ir,
taču, kad atgriezīsies, un viņa atgriezīsies,
mīlīši, es būšu gatava.
Es būšu gatava.
CERU, TEV VISS KĀRTĪBĀ TAVS DRAUGS DENS
Labrīt.
Uzmini, kas notika.
Man ir jauns draugs.
Viņu sauc Dens.
Ābsa, vai tev viss ir labi?
Vakarnakt es...
Viss ir labi.
Piedod, ka tā notika.
Es zinu, dažreiz tev galva ir kā radio.
Tu uztver dīvainas stacijas.
Es neuztvēru neko dīvainu.
Vairs ne.
Šausmas.
Man ir jāmācās. Citādi...
Manevrs skrienot. Nodot bumbu 11. un...
Treneris mani nositīs, ja nesapratīšu.
Kāpēc es viņam nepatīku?
Matu dēļ? Jāmaina frizūra.
Tā trakā atkal uz mani skatās.
Ko viņa var blenzt?
Ķertā.
MAGNĒTISKAIS SPĒKS
NACIONĀLAIS PAZUDUŠO BĒRNU BIROJS ZVANIET
PAZUDIS. PALĪDZIET MANI ATRAST BREDLIJS TREVORS
Sveika, Aba-dū!
Sveiks, tēt.
Kā gāja skolā?
Kā sokas ar grāmatu?
Labi. Jā, sokas labi.
Rakstu par čarlstonu un blekbotomu.
-Ir sajūta... -Sākšu pildīt mājasdarbus.
Skaidrs. Tas labi, mīļā.
Domā par Hārvardu trīs gados.
To vēl redzēsim.
Jā. Mēs to redzēsim.
IEBRAUKT AIZLIEGTS
LAMERK INDUSTRIES ETANOLA RŪPNĪCA NR. 4 SLĒGTA
ETANOLA RŪPNĪCA NR. 4 - SLĒGTA
Paldies, ka šodien iepērkaties pie mums.
Vienmēr svaigi produkti jums.
Nu, sveikiņa.
Vācies laukā!
Vācies! Vācies laukā no mana prāta!
Vācies laukā!
-Kundze, jūs nesasitāties? -Nē!
Viss kārtībā.
Viss labi.
Apžēliņ.
Deno?
Den? Den?
Celies kājās, Den.
Celies, Deno.
-Kas notika? -Tu nogāzies zemē.
Likās, ka tevi ķērusi trieka. Kas ir Tonijs?
Ko?
Tu atkārtoji: "Palīdzi, Tonij!"
Es atvainojos.
Rozij?
Mums ir problēma.
-Stāsti. -Vērotāja?
Jā, viņa atkal mani atrada.
-Kā? -Es nezinu.
Vienalga.
Mums viņa ir jādabū, Kraukli. Jādabū.
Vai viņa zina, kas tu esi? Kur mēs esam?
Nē, es nezinu. Diez vai... Nav būtiski. Klausies.
Es teicu, ka viņai ir milzu tvaiks, vai ne?
Izrādās, tas ir vēl lielāks.
Es centos apsviesties viņā,
bet viņa mani izspēra laukā kā nieku.
-Nevar būt. -Nē. Man tā nebija gadījies.
Es teiktu, ka tas nav iespējams.
Vai mēs viņu ēdīsim
vai pārvērtīsim?
Mēs viņu nepārvērtīsim.
Rozij, tu skaidri zini?
Ja viņa ir tāda, kā tu saki...
Tad mēs negribam Mezglā nevienu ar tādu spēku.
Apžēliņ. Apdomā.
ENISTONAS PAMATSKOLA
Lai tev jauka diena.
Tev arī.
APMEKLĒJIET SĪKPILSĒTU FREIZERAS BRĪNUMU!
Sveiks.
Billij.
Tu mani dzirdi.
Runāsim ar ārējo balsi, labi?
Tu mani uzmeklēji?
Tas bija vieglāk, nekā domāju. Gluži kā GPS, bet galvā.
Neapvainojies, bet mūsdienās, ja pieaudzis vīrietis
sēž parkā uz soliņa ar pusaudzi...
Es esmu Ābra Stouna. Ja kāds jautās, tu esi mans tēvocis.
Tēvocis Dens.
Tie nemaz nav meli. Ne gluži.
Tu esi maģisks, tāpat kā es.
Nezinu, vai gluži maģisks...
Vienmēr saucu to par mirdzēšanu.
Un, jā, mēs abi mirdzam.
Vai tavi vecāki to zina?
Par manu mirdzumu?
Viņi par to nerunā.
Ja lieku to lietā, viņi skatās uz mani citādām acīm.
Bērnībā es nesapratu mirdzumu. Biju to iesaucis par "Toniju".
Man šķita, ka viņš ir mans iedomu draugs.
Man šķita, ka tu esi mans iedomu draugs.
Ilgu laiku.
Cik daudz ir tādu kā mēs?
Daudziem cilvēkiem ir nedaudz mirdzuma,
par kuru viņi pat nenojauš.
Viņi it kā nejauši nopērk ziedus, kad sieva ir bēdīga,
labi nokārto ieskaiti skolā, kaut nav mācījušies.
Savā mūžā esmu saticis tikai pāris cilvēku, kuri zina, ka mirdz.
Zēns beisbolists mirdzēja.
Viņu sauca Bredlijs Trevors.
Šie cilvēki,
viņi izskatās pēc cilvēkiem, viņu nolaupīja.
Un apēda.
Apēda viņa mirdzumu.
Tu to sajuti?
Un viņi sajuta mani.
Ja tu dabūtu kādu viņa mantu,
ja tu aizbrauktu uz Aiovu...
-Pagaidi. -Es varu palīdzēt viņu atrast.
Vecāki uzzinātu, kur viņu meklēt.
Varētu vismaz pienācīgi apbedīt.
Mēs varētu dabūt viņa cimdu.
Ja pieskaršos tam, varēšu sadzīt viņiem pēdas.
Rāmāk. Rāmāk.
Jo Berijs Rieciens, šķiet, tāds bija viņa vārds,
pirms zēnu nogalināja,
viņš to bija uzvilcis.
Ābra, brauc mājās.
Nevajā viņus.
Neizaicini viņus.
Un, lai ko tu darītu, nepiesaisti viņu uzmanību.
Centies jebkādā veidā,
gandrīz jebkādā, apturēt savu mirdzumu.
Nebāz galvu laukā un lūdz Dievu,
lai šie cilvēki vai viņiem līdzīgie
nekad tevi nepamanītu.
Ja pamana, viņi atgriežas.
Ābra, vai tu mani dzirdi?
Viņi atgriežas.
Nebāz galvu laukā. Sargi sevi.
Man žēl.
Sveika, Azij.
Tu šovakar esi kaut ko sajaukusi.
Tā telpa ir tukša, Aza.
Tajā palātā neviena nav.
Mirklīti, Dok.
Dik.
Lūdzu, piedod!
Es domāju, ka te ir...
Domāji, ka esmu no Overlook.
Gandrīz ieslodzīji mani.
Senie spoki tevi vēl aizvien apciemo?
Nē, jau gadiem ne.
Pēdējais bija Horāss Dervents, konfeti nobirušā uzvalkā.
Teica: "Lieliska ballīte, vai ne?"
Smīnēja kā dumjš, līdz es izvilku viņam kasti.
Smīns tūlīt nozuda.
Klau, toreiz es tev nepavaicāju,
kas notiek ar viņiem tajās kastēs?
Vai viņi nomirst?
Vai nav vienalga?
Man tevis pietrūka.
Vai pagājis ilgs laiks?
Nemāku noteikt.
Man šī pasaule ir sapņa sapnis.
Astoņi gadi. Nedaudz vairāk.
Kāpēc tu atnāci?
Atnācu, jo dzīvē viss atspēlējas.
Ka ir aplis, Dok.
Ja šie tukšie velni tevi būtu atraduši,
kad biji sīcis,
ja būtu tevi kaut saoduši,
tu jau sen būtu miris.
Viņi rij kliedzienus
un dzer sāpes,
un viņi ir pamanījuši to mazo meiteni.
Iespējams, nogalinās viņu
vai pārvērtīs,
vai paturēs un izsūks tukšu.
Tas būtu visbriesmīgākais.
Tu nedrīksti to pieļaut.
Kāpēc es?
Jo viņa uzmeklēja tevi.
Viņa atnāca. Nolādēts, Dok. Kāpēc es?
Tu kādudien ienāci manā virtuvē,
un es joprojām netieku brīvs.
Ko tad es varu padarīt?
Dabū, ko viņa prasīja.
Tu mani vairs nesatiksi, Dok.
Šis ir mans pēdējais sapnis.
Esi izaudzis par krietnu cilvēku, dēls,
tomēr tev vēl ir parāds.
Atdod to.
Sveika.
Sveika, mamm.
Vai tu jūties labi?
Žēl, ka nenāci vakariņās.
Viss kārtībā. Bija smaga diena.
No rīta lidošu apraudzīt omi.
Atgriezīšos, tiklīdz varēšu.
Ābsa, vai viņa...
Vai viņa šoreiz atveseļosies?
Es nezinu.
Es ceru.
Pasaki viņai, ka mīlu.
Čuči vien, princesīt.
Ak jūs, lamzaki.
Visu mūžu krājat mazas kastītes,
sīkas atmiņas.
Jums šķiet, ka tās jūs padara bagātus.
Ja tu redzētu manējās, mazā...
Mans prāts ir katedrāle.
Nu, sveikiņa.
Viņš mani brīdināja, ka tu atgriezīsies.
Un tu atgriezies.
Labi.
Nē!
Netuvojies!
Tu esi tikai sūda bērnelis!
Kur tu esi?
Kur? Kur tu... Kur...
Ko tu tagad... Kur tu...
Nē.
Vācies laukā!
Rozij?
Lamatas.
Pie joda, kas notika?
-Sīkā maita iemānīja mani lamatās. -Ak kungs, tava roka.
Rozij, nomierinies.
Tagad mēs zinām, kur viņa ir, vai ne?
Viņa bija manā prātā!
-Ko? -Zaga!
Ko viņa uzzināja?
Es nezinu.
-Cik viņa... -Es nezinu!
-Es nezinu. -Ir problēma.
Ne tagad!
Opis Fliks...
Man šķiet, viņš dziest.
Tēvoci Den! Es viņu ievainoju.
Pamatīgi ievainoju.
Un viņa bija to pelnījusi,
taču tas vēl nav pats labākais.
Labākais ir tas, ka iekļuvu viņas prātā.
Tēvoci Den? Vai tu tur esi?
Ak kungs, Ābra.
Vai tu mani dzirdi?
Ko tu esi izdarījusi?
Vienkārši parunā ar meiteni.
Ja mēs to darīsim, tad lai notiek!
Sveika, Ābra!
Es tevi dzirdu.
Es nesaprotu.
Gan sapratīsi.
Man likās, ka dzīvojam mūžīgi.
Vai tad kāds tev to apsolīja, Endij?
Kāds teica, ka esi nemirstīga?
Es teicu: "Dzīvot ilgi, labi ēst."
Mēs varam dzīvot ļoti ilgi.
Un vairums no mums
to spēj.
Taču mēs neesam labi ēduši.
Jau labu laiku.
Rozij, viņš aiziet.
Rozij.
Jā, mīļais.
Man ir bail.
Nē, nav.
Tu redzēji, kā impērijas ceļas
un sabrūk.
Uzgavilēji gladiatoriem Romā.
Kuģoji pāri okeāniem
uz jaunu pasauli,
barodamies
no karaļiem, princesēm un pāvestiem.
Par tevi sacerēja mītus,
veidoja statujas,
visi trīcēja bailēs savos ciematos, savās gultās,
savos debesskrāpjos.
Tāpēc nē,
tu nebaidies.
Tu esi karalis,
un tu barojies no bailēm.
Sveiks, čomiņ.
Tu zini, ka ir četri naktī?
Tu mani uzreiz pazini, Billij.
Tev ir laba intuīcija attiecībā uz cilvēkiem, pareizi?
Jā, kas...
Vai tu mani uzskati par godīgu, labu cilvēku?
Jā, Den. Es...
Man vajag tavu palīdzību.
Vispirms gribu tev ko izstāstīt
un lūgt, lai tu ļoti pacenties man noticēt.
Kā iet?
Sveika.
Vai tev nav jātaisās uz skolu?
Jā, bet gribēju braukt tev līdzi.
Cik ilgi tu jau brauc?
Dažas stundas.
Šovakar vēlu būsim galā.
Kas viņš ir?
Viņš ir mans draugs.
Iespējams, mans labākais draugs.
Kaut tu būtu redzējis viņas seju.
Viņa nobijās, tēvoci Den.
Tā nobijās, kā visi tie bērni.
Tie bērni, ko viņa nogalinājusi.
Viņa tā nobijās un pārskaitās, ka tiku iekšā.
Tas bija jauns triks.
Nebiju to darījusi.
Jā, es arī neesmu. Kā tas bija?
Kā nokļūt bibliotēkā.
Laikam jau visos iekšā ir bibliotēka.
Kā tu to izdarīji?
Šādi. Ar mazu grūdienu.
Ābra!
Piedod, piedod!
-Piedod, es tā negribēju. -Nekas.
Kam tev tās kastes?
Nekam.
Melis.
Kad biju mazs,
jaunāks par tevi, es sastapos ar līdzīgām
rijīgām būtnēm.
Tikai tas nebija cilvēks, bet vieta.
Vēlāk to slēdza un atstāja sabrukt.
Bet būtnes, kas tur dzīvoja...
Nekad tur vairs neložņā.
Labi. Es apsolu.
Esam gandrīz gatavi. Iekrāmējam mantas.
Labi.
Karavāna dosies ceļā,
un pēc pāris dienām viņa būs rokā.
Tev labāk nebraukt, Rozij.
Ko tu tikko pateici?
Viņa tevi noķēra.
Ielīda tavā prātā.
Tas vairs neatkārtosies.
Kas zina, cik daudz uzzināja, pirms izdzini viņu?
Viņa ir mana, Kraukli.
Cik zināms, pagaidām
tu esi vienīgā, ko viņa izsekojusi.
Ja pamanīs tevi tuvojamies,
iespējams, bēgs
vai izliks jaunas lamatas.
Tu zini, ka man taisnība.
Ja viņa aptīs tevi ap pirkstu...
-Jā? -Jā.
Man arī ir viltīgi paņēmieni.
Šķiet, esam klāt.
LAMERK INDUSTRIES ETANOLA RŪPNĪCA NR. 4
Labi.
Mēģināšu ar viņu sazināties.
Ābra?
Tā ir īstā zīme. Brauciet no otras puses.
Viņa liek piebraukt no otras puses.
Es pateikšu, kur apstāties.
Viņa pateiks, kur apstāties.
Teikšu atklāti, Deno,
nevaru saprast, kas būtu labāk - lai tev ir taisnība vai nav.
Ja tev nav taisnība, mans draugs ir ķerts.
Garīgi smagi slims cilvēks,
par bērnus galinošiem briesmoņiem murgojošs
trakais.
Taču ar to es varētu samierināties.
Taču, ja tev ir taisnība...
Es zinu.
Tad ir daudz sliktāk.
Tev jāiet mājās.
Ko?
Ne jau tev.
Es izturēšu.
Nē, turpmāko izdarīsim mēs.
Labi, esam divi vien.
Vai jūti smaku?
Es agrāk medīju. Vai esmu stāstījis?
Nē.
Briežus.
Kādu vasaru
ievainoju vienu buciņu.
Divas dienas to izsekoju.
Sagaidīju izdevību, sašāvu viņu.
Viņš aizbēga, es sekoju.
Sapratu, ka nekur tālu neaizbēgs.
Tad viņš pazuda.
It kā izkūpēja gaisā.
Nekādu pēdu. Mistika.
Pēc piecām dienām
biju devies uz citu vietu, kilometriem tālu.
Meklēju, kur varētu ierīkot slēpni,
un tad es viņu saodu.
Saodu viņu.
Atradu buciņu,
paslēpušos koka dobumā,
jau vairākas dienas kā beigtu.
Tā smaka...
Kopš tās dienas vairs nemedīju.
Šī ir tā pati smaka.
Billij.
Ak kungs!
Nolādēts.
Nolādēts, Dano. Kāds murgs!
Viņi nav pat aprakuši pienācīgi dziļi. Aprakuši viņu sekli.
Man žēl, Billij.
Kur tu mūs esi ievilcis?
Cilvēki, kas to izdarījuši...
Viņi nav cilvēki.
Tiešām nav.
Ko tādu nodarīt zēnam -
tie nav cilvēki.
Vai jūs atradāt?
Jā, atradām.
Viņa atkal ir te?
Mēs braucam pie tevis. Būsim no rīta.
Mums jāpiestāj kādā vietā.
Tev jāparāda vecākiem, kas notiek.
Nē.
-Jā. -Nē. Viņi mani uzskata par normālu.
Ja izstāstīšu, viņi...
Roza viņus novāks no ceļa, lai piekļūtu tev.
Tu taču to saproti?
Nedomājot nogalinās.
Un viņa nāk, Ābra.
Viņiem ir jāzina.
Kur mēs piestāsim?
Vai tev vēl ir tās medību bises?
Tu esi tēvocis Dens?
-Ko tu iedomājies? -Ser...
Viņai ir 13 gadu!
Ābra, es teicu, lai parādi.
-Es pateicu. -Tas nav tas pats.
Es tev sadošu un izsaukšu policiju.
-Ei, ei! -Nē, nē. Ābra!
Neuzdrīksties saukt viņu vārdā.
Ābra...
Piedodiet, Stouna kungs. Esmu draugs.
Viss, ko viņa jums pateica, ir taisnība.
Nē, paldies.
Nē.
Šie ļaudis
zina par manu meitu?
Jā.
Un viņi noteikti ieradīsies.
Mums kaut kas ir jādara.
Labi, zvanīsim policijai, FIB...
Šie cilvēki dzīvo jau ļoti sen, ser.
Viņi ir bagāti, viņiem ir sakari.
Diez vai policija viņiem var ko padarīt.
Bet kur viņi ir?
Kad ieradīsies? Kur mēs varam patverties?
Ābra uz to var atbildēt,
ja ir gatava.
Esmu gatava.
Esi pārliecināta, ka vēlies to darīt?
Man tas ir jādara.
I-95.
Berijs, Krauklis, Čūska un vēl daži.
Koki nav stipri mainījušies,
varbūt tā ir Masačūsetsa,
-taču viņi ir tuvu. -Roza?
Viņu neredzēju.
Taču viņi tuvojas.
Viņa redzēja tikai šo istabu?
Jā.
Es šo to pamainīju. Paslēpu dažas lietas.
Labi.
Viņi centīsies tevi izsekot,
centīsies uzost.
Un tu viņiem to ļausi.
Vai tu esi jucis?
Iespējams, bet tu viņiem ļausi.
Un tad pamēģināsi kādu triku.
Burvju triku?
Viņi mums seko.
Koncentrējies. Tev jāturpina, līdz viņi ieradīsies.
Es zinu.
ŅŪHEMPŠĪRA ŠTATA PARKI
Vajadzētu izdoties.
Labi slēpņi ir tur un tur.
Viņi joprojām ir tuvu?
Vēl tuvāk, man šķiet.
Man nav viegli.
Es saprotu. Vēl mazu brīdi.
Labi, Kraukļu Tētiņ,
dabū viņu rokā.
Tu izskaties atslābusi.
Tu jūties atslābusi, vai ne, Ābra?
Laikam.
Dari tā.
Atslābinies.
Mēs esam draugi.
Jūs esat draugi.
Tieši tā.
Vienkārši draugi.
Aizvedīsim tevi pie citiem draugiem.
Labiem draugiem.
Paskat tik.
Tevi tā salielīja,
ka man likās, ka būs drusku grūtāk.
Kas tas?
Lēti triki. Nolādēti lēti triki.
Nē! Pazūdiet no turienes!
Pazūdiet no turienes!
Nē!
Tā tev vajag.
Tā tev vajag. Jums visiem.
Nē!
Sasodīts.
Apstājies.
Man tev ir tikai viens jautājums, mīļais.
Vai tev nenāk miegs?
Tev nāk miegs.
Guli.
Mosties! Tēvoci Den!
Mosties! Mosties!
Mosties!
Nolādētie vīrieši.
Netuvojies, Billij.
Nogalini sevi.
Nē!
Billij!
Viena trūkst.
Neredzēju Kraukli. Kur ir Krauklis?
Sveika, Ābra.
Ābra!
Labi, ka tu pamodies.
Den...
Nepūlies.
Kas man kaiš?
Tu esi sazāļota, jaunkundz.
Iedevu tev neparasti lielu devu.
Pati varbūt šad tad atžirgsi,
taču tavs tvaiks ir cieši iemidzināts.
Mans tētis...
Kas notika ar manu tēti?
Šodien gāja bojā daudz labu cilvēku.
Daudz labu cilvēku.
Man gribētos tev teikt, ka kāds samaksās,
šodienas skumjie notikumi tiks atriebti,
taču dzīvē tā nenotiek.
Tā vai citādi mēs būtu tevi sagūstījuši.
Ir miruši daži manējie.
Ir miruši daži tavējie.
Tomēr iznākums ir tāds pats.
Padomā par to.
Iznākums ir nemainīgs.
Tātad viņu visu
dzīvības tika dzēstas
pa tukšo.
Un tas viss ir tevis dēļ, jaunkundz.
Kā vārdā?
Lūdzu, sadzirdi mani...
Neviens tevi nedzird.
Labāk nomierinies un izbaudi braucienu.
Kā jau teicu,
iznākums ir nemainīgs.
Nē.
Lūdzu.
Lūdzu, lūdzu.
Lūdzu.
Ābra!
Ābra.
SKOTU VISKIJS
Tonij?
Lūdzu, palīdzi man, Tonij.
Ak kungs.
Labi. Labi.
Tā. Tā.
Tu vienmēr esi teicis,
ka tavas smadzenes ir kā radio.
Ja neviens neatsaucas, izbeidz saukt.
Tikai klausies.
Den. Den.
Palīgā!
Sveika.
Den.
Viņš tevi sazāļoja?
Man ļoti žēl.
Es kaut ko pamēģināšu, labi?
Bet tu esi vāja.
Viņš tevi bloķē.
Tikko tevi sadzirdēju.
Tev man jāuzticas, labi?
Labi?
Atkal pamodies, ko?
Laikam jāiedod tev vēl viena deva, kad piestāsim.
Uz kurieni mēs braucam?
Tu zini, uz kurieni.
Velns, jūtos kā uz paģirām.
Es taču teicu - laba manta.
Jau gadiem nav bijis paģiru. Zini, nemaz neilgojos.
Ne drusciņu.
Uz rietumiem, ko?
Izvairoties no lielajiem ceļiem. Prātīgi.
KRAUNVILA
Kraunvila. Ņujorka.
Kas tu esi?
Čalis, kurš novāca tavus draugus.
Ļoti patīkami.
Smalks gājiens.
Nebiju tādu redzējis.
Gribi redzēt vēl vienu?
Diez vai Roza priecāsies, ja nošausi balvu.
Roza vispār nepriecāsies par notikušo.
Un, kad viņa sadusmojas...
Man šķiet, tu zini pietiekami,
lai šoreiz nejauktos.
Priecājies, ka izspruki sveikā.
Ej savu ceļu.
Kas tur smieklīgs, draugs?
Tā ir tukša iedomība. Nudien.
Taču varu to saprast - tu domā, ka dzīvosi mūžīgi.
Tāpēc nelieto drošības siksnu.
Nē!
Den?
Es ceru, ka tev sāp.
Rozij...
Stipri.
Tu, sīkā maita.
Ko tu esi izdarījusi?
Nu labi, nelietīgais skuķi.
Labi.
Piedod.
Es iesnaudos.
Nē, tev taču jāpaguļ.
Kur mēs esam?
Ohaio.
Kurp mēs braucam?
Uz Kolorādo.
Kāpēc uz Kolorādo?
Viņa nāks un nāks.
-Es zinu. -Vienmēr.
Tas beigsies, ja pieliksim punktu,
taču diez vai spēsim viņu sakaut.
Ne pašu spēkiem.
Ir kāda vieta.
Tā ir bīstama tādiem cilvēkiem kā mēs.
Tā vieta, par kuru stāstīji? Izsalkusī vieta?
Jā, tā pati.
Ja tā ir tik bīstama, kāpēc turp braukt?
Ja tā ir bīstama mums,
pieļauju, ka tā ir bīstama arī viņai.
Varbūt viņai - vēl bīstamāka.
Labi.
Viņa mums seko, tu zini.
Tas ir labi. Lai seko.
Jūtu līdzi par tavu tēti.
Jūtu līdzi par tavu draugu.
Zvana mamma.
Ko lai viņai saku?
Sveika, mamm.
Paldies Dievam!
Ābra,
vai tev viss kārtībā? Kur tu esi?
Es tevi mīlu.
Kad būsim drošībā, piezvani viņai un pasaki, kur esam.
Labi.
Vairs nav tālu. Augšā kalnā.
Darīsim tā...
Tu paliksi mašīnā. Sildītājs lai darbojas.
Negribu, lai tu bez vajadzības tur uzkavētos.
Viņa var ierasties tikai no turienes.
Redzēsi pa lielu gabalu. Bez grūtībām.
Kad ieraudzīsi gaismas tur, kalnā,
pasauc mani, labi?
Es negribu, lai tu ej iekšā, kamēr viņas vēl nav.
Tu negaidīsi ar mani?
Es nevaru.
Kāpēc?
Man tā ir jāpamodina.
Mosties!
BĪSTAMI AUGSTSPRIEGUMS
ABĪVAKPELS
ZELTA ZĀLE
Kluss vakars, Toransa kungs.
Ne uz ilgu, man šķiet.
Esat viskija cienītājs, vai ne?
Agrāk biju. Pārsvarā.
Uz bāra rēķina.
Šī bija jūsu marka.
Jack Daniel's.
Mājās bieži redzēju pudeles.
Mūsu īstajās mājās, pirms visa notikušā.
Reiz vienu paostīju. Tā oda pēc deguma,
un laikam tā arī bija.
Šķiet, esat noturējis mani par kādu citu.
Esmu Loids.
Loids.
Atvainojos, Toransa kungs.
Nezinu, kur visi kavējas. Gan drīz ieradīsies.
Es zinu, kur visi ir.
Un tev ir taisnība -
gan ieradīsies.
Atļaušos atzīmēt, Toransa kungs, jūs liekaties
izmantots.
Izmantots?
Ievilkts svešās problēmās.
Bieži esmu to novērojis, ja drīkstu tā sacīt.
Mēs pārcēlāmies uz Floridu.
Kā, lūdzu?
Es un mamma.
Nekad vairs negribējām redzēt sniegu,
tāpēc pārcēlāmies uz Floridu.
Šaurs dzīvoklis, taču ērts. Jutāmies laimīgi.
Man bija 20, kad viņa nomira.
Un toreiz spēju paredzēt, ka kāds drīz mirs.
Es redzēju mušas. Melnas mušas.
"Nāves mušas", tās riņķoja ap cilvēka seju.
Un pēdējās nedēļās viņa bija noklāta...
Visa seja...
Gandrīz nevarēju saskatīt viņas acis.
Centos viņu mierināt, bet uzlūkoju ar lielām grūtībām.
Viņa to ievēroja.
Varbūt kaut ko siltu, lai kliedētu sliktās atmiņas?
Tu negribi to dzirdēt? Viņa bija tava sieva.
Jūs esat sajaucis mani ar kādu citu.
-Esmu tikai bārmenis. -Ak tā?
Bārmenis Loids, kas ļaudīm lej prieku viesnīcā Overlook.
Ieliešu, ko vien vēlaties, mister Torans.
Cilvēks paņem dzērienu,
dzēriens - vēl vienu dzērienu,
un tad dzēriens paņem cilvēku.
Vai tā nav, tēt?
Zāles.
Šīs ir zāles.
Ārstē jebkuru kaiti.
Smadzenes ir kā tāfele.
Un šī
ir dzēšamā lupata.
Cilvēks cenšas.
Apgādā.
Bet viņu ielenc kāras mutes.
Un ģimene.
Sieva, bērns.
Šīs mutes paģērē laiku.
Tās apēd tava mūža dienas.
Aprij tās citu pēc citas.
Ar to pietiek, lai kļūtu slims.
Un šīs
ir zāles.
Tāpēc saki man, puika,
vai dzersi zāles?
Nedzeršu.
Den!
Viņa ir klāt.
Labi.
Šī vieta ir slima.
Līdzīgi kā mana ome bija slima.
Kā vēzis,
tikai ļaunāk.
Ko mēs darīsim?
Dosimies iekšā. Viņa mūs atradīs.
Skat, kādi ļaudis.
Sveikiņi.
Kad sāksies, bēdz.
Jā, bēdz, mīļā.
Un tad es tevi atradīšu,
un tu kliegsi gadiem ilgi, līdz nobeigsies.
To mēs vēl redzēsim, kuram būs jākliedz.
Redzēsim, nudien.
Viņai taisnība.
Tev vajadzētu baidīties.
Kāpēc gan?
Tāpēc, ka tu nezini, kur stāvi.
Atvaino, kas tu tāds esi, smukulīt?
Tas, kurš nogalināja manu Kraukli, vai ne?
Aiziet!
Atjautīgi.
Esi šo to uzlabojusi, ko?
Kopš pēdējās reizes, kad biju tavā prātā.
Kā tu zini, ka neesam tavējā?
Kur tu esi, puika?
Tev šeit būs jānomirst.
Drosmīgi vārdi, dārgā.
Vai tu tiešām tā domā?
Vēlies mani ievainot?
Jā.
Es saskatu tevī līdzību ar sevi.
Tagad to skaidri redzu.
Tevī mīt tumsa, mīļā.
Vienīgā atšķirība starp mums abām ir laiks.
Tu vēl nezini,
uz ko būsi gatava,
lai iegūtu vairāk laika.
Bet vari man ticēt, tu būtu pārsteigta.
Sāpes šķīsta tvaiku.
Bailes arī, tāpēc - pati saproti.
Jaunībā es biju tāda kā tu.
Biju īpaša
un vientuļa.
Taču satiku kādu, kurš dāvāja mērķi, kopienu.
To pašu es būtu varējusi dāvāt tev,
ja viss būtu izvērties citādi.
Nē?
Tik izaicinoša!
Tik līdzīga man.
Tavs prāts ir...
Tas nemaz nav tavējais?
Tā neesi tu.
Tu esi tikai ēsma.
Pietiek!
Bēdz!
Kā mēs tevi nepamanījām?
Mums vajadzēja satikties sen.
Denij.
Tā tevi sauc, vai ne?
Ar tvaiku kaut kas notiek, kad jūs, lamzaki, pieaugat.
Tas kļūst piesārņots.
Netīrs.
Tu to zini.
Es skaidri redzu tavu netīrību.
Tu vairs nemirdzi kā senāk.
Laikam pieaugot tas tiek sabojāts.
Nopietni, smukulīt,
kur tu biji paslēpies?
Varu tev izteikt piedāvājumu.
Es to reti izsaku.
Ak tā? Nevaru sagaidīt.
Tik apdāvināts zēns
tik ilgi slēpis sveci zem pūra.
Tu varētu dzīvot ilgi. Un labi.
Ļauties baudām, nekādu seku,
nekādu paģiru.
Labi ēst, ilgi dzīvot.
Laikam jūties vientuļa - esi palikusi pēdējā.
Pēdējā visā pasaulē.
Mīlīt, es neesmu pēdējā. Ne tuvu klāt.
Esmu visskaistākā.
Domāju, tu zini manu atbildi.
Žēl.
Tad mēs to darīsim vai ne?
Ak, mīlīt.
Paskat.
Laikam aizķēru tavu augšstilba artēriju.
Noasiņosi līdz nāvei, ko?
Paskat, kāds temperaments!
Tāda degsme.
Cik žēl!
Bet varbūt tomēr ne.
Sasodīts.
Pat šādā vecumā
tas ir tik labs.
Tu garšo pēc viskija.
Denij!
Denij, puisīt!
ABĪVAKPELS
Tādas bailes.
Visu mūžu, ko?
Gardi.
Nedari man pāri!
Nolādēts.
Kas tad... Tu tur neesi viens.
Ko tu slēp?
Kas tajās iekšā?
Kaut kas īpašs?
Viņi nav īpaši. Tikai izbadējušies.
Nē.
Nē!
Sveiks, Denij.
Nāc spēlēties.
uz mūžiem...
uz mūžiem.
Tēvoci Den.
Tēvoci Den, tas ir galā?
Viņa mirusi?
Lieliska ballīte, ko?
Ābra!
Pamēģini.
Te tu esi!
Ābra!
Tu esi slikti uzvedusies.
Tu neesi tēvocis Dens.
Tu esi maska, neīstā seja.
Kas cits es varētu būt?
Tu esi viesnīca.
Taču viņš vēl ir iekšā.
Tātad maska ir nost.
Kāpēc tu smaidi?
Tāpēc, ka tu nezini, kur tu stāvi.
Pazīstu šo vietu kā paša seju, bērns.
Es domāju ķermeni, kurā tu stāvi.
Seju, ko esi uzlicis.
Tas ir Dens Toranss, un tu viņu nepazīsti.
Dens Toranss.
Dens Toranss kaut kur iegāja, tiklīdz bija te ieradies.
Katlu telpā.
Te tu esi.
Es tev liku bēgt.
Es negribēju tevi atstāt.
Es esmu tieši tur, kur man jābūt.
Ilgi to neaizkavēšu. Ābra, tev jābēg.
Nē.
Es bez tevis nekur neiešu.
Man jāaizver durvis aiz mums.
Skrien!
Nāc laukā, tēvoci Den.
Nāc ārā no turienes.
Lūdzu!
Uguns izplatījās ātri,
iznīcinot viesnīcu.
Šķīstot to.
Es gandrīz vai saklausīju,
kā tā kliedz.
Dzirdēju, kā tā izlaiž garu.
Un dziļi sirdī es zināju...
Es zināju, ka tu esi dzīvs.
Piedod, ka pakļāvu tevi briesmām.
Nebija citas iespējas.
Es zinu.
Vai viņa teica taisnību,
sakot, ka nav pēdējā pasaulē?
Pasaule ir izsalkusi.
Tā ir tumša.
Varbūt ir vēl kāds kā viņi vai vēl ļaunāks,
taču ir arī tādi kā tu.
Cilvēki, kas pretojas.
Mūsu pirmajā tikšanās reizē
es tev teicu, lai slēpies.
Lai nebāz galvu laukā.
Nevienam nerādi savu mirdzumu.
Taču es kļūdījos.
Turpini mirdzēt, Ābra Stouna.
Turpini mirdzēt.
Vakariņas gatavas.
Ar ko tu sarunājies?
Ne ar vienu.
Nav tiesa.
Es sarunājos ar Denu.
Mēs turpināmies pēc nāves.
Mēs turpināmies.
Un viņam iet labi.
Un tētiņam arī.
Patiešām.
Labi.
Tu nāc, mīļā?
Pēc mirkļa.
Subtitrus tulkoja: Gundega Gulbe